- Näetkö, kapteeni? - Näen.
Näenhän minä.
Mitä luulet? Onko peto lähellä?
- Mitä sanot, Duke? - Jossain tuolla se on.
Se pohtii päätöstään.
Sillä lailla.
Herranen aika.
Hae vyö, Duke.
Mitä sinä puuhaat, Dill? Asiakas maksoi, anna vapa hänelle.
Ei, Duke. Tämä on se kala.
- Mistä voit tietää, että se on sama? - Tunnen sen.
- Tartu ruoriin ja pidä kurssi vakaana. - Saisinko sen vavan nyt?
No niin, kaveri.
- Maksoimme tästä 700 taalaa. - Anna vapa hänelle, Dill.
Se on veljeni kala. Pois tuolilta, perkele.
- Menkää sivummalle. - Voi sentään.
Turpa kiinni ja istukaa.
Me maksoimme 700.
Alkakaa painua.
Tuntuu olevan melkoinen vonkale. Ottakaa oluet ja katselkaa.
Ota ruori. Se on menossa avovesille. Seuraa perässä.
No niin. Nyt mennään.
Helvetti.
Alkaa olla siinä.
Duke.
Tartu siimaan, se on luovuttanut.
- On sillä vielä taistelutahtoa. - Ei, se luovutti.
Noin.
- Pitääkö ote? Vedän sen ylös. - Annanko vähän myöten?
Ei. Kun se on kypsä, se pitää ottaa ylös.
Sieltä se tulee.
Varovasti. Noin.
Hyvä, Duke. Pidä kiinni nyt.
Tällä kertaa nappaamme sen.
Ei!
Jos luulette, että maksamme tästä fiaskosta taalaakaan,
niin olette pahasti pihalla.
Komisario Gonzalesin mukaan emme mahda mitään ilman sopimusta.
Asiakkaat eivät maksa, eikä Lionelille ole myydä kalaa,
koska jahtasit sitä tonnikalaa.
Maksan kyllä palkkasi.
Miten?
Herra Baker Dill, olen mielistynyt tapaanne tervehtiä.
Jack kuuli baarissa, että pari läskiä kertoi sinun uhkailleen puukolla.
Pitäisikö mennä asiakassuhdevalmennukseen?
Oletko muuten nähnyt kissanretalettani?
Se on Joen luona. Se taitaa saada sieltä kilohailia.
Kävit siis kalatehtaalla asti ennen kuin tulit luokseni.
- Miksi tulit, Dill? - Mitä luulet?
Olit käynyt pankissa aamulla. Kuka oli tiskin takana?
Carter, se kusipää.
- Miten meni? - Tiedät oikein hyvin, Constance.
- Kaikki tietävät. - Pankki ei suostunut jatkamaan lainaasi.
Nyt et saa edes bensaa ostettua.
Loukkaa vain, että kävit Joella asti ennen viimeistä pakotietä.
Baker Dill, olet pelkkä huora.
Huora ilman syöttejä.
- Miten pojallasi menee? - Huoltamolla Miamissa. Miten niin?
Hän osasi venehommat. Jos huoltamo ei kiinnosta, hän voi tulla minulle.
Mikä vika Dukessa on?
Hän on jotenkin sekaisin.
Hän vai sinä?
Duken lapsenlapsi käy collegea. Hän tarvitsee kunnon tulonlähteen.
Kuinka Joe uskaltaa ruokkia kissaani?
Haluan sen olevan riippuvainen minusta.
Oma pikku kisulini.
Moi, Dill.
Yksi vanhalle Wesille myös.
Siinä, Wes.
Sait sen kuulemma taas koukkuun, Dill.
Wes miettii, onko se sama tonnikala, joka mursi hänen sydämensä.
- Jo viidettä kertaa koukussa tänä vuonna. - Neljättä.
Anna sille nimi.
Minä ja pojat ajattelimme, että sen pitää saada nimi.
Olen jo antanut.
Nimi on Oikeus.
Aamulla, puoli kuudelta.
- Onko rahaa bensaan? - Kuinka muuten pääsisimme matkaan?
Montako tulee mukaan?
- Dill. Montako asiakasta? - Ei yhtään, Duke.
- Vain sinä ja minä. - Se on bensan haaskausta.
Se oli se kala.
Se oli se.
Herra, anna se perhanan kala hänelle.
Huomenna laskuvesi alkaa 12.25 ja nousuvesi 21.00.
Luvassa on kaunis päivä.
Hei, kisu. Emäntä haluaa sinut kotiin.
Anteeksi, poika.
MAAILMAN PARAS ISÄ
Olisin voinut vannoa, että se antoi periksi. Tunsin sen käsissäni.
MINÄ JA ISÄ, SILLOIN ENNEN
Minä tapan sinut!
Huomenta.
Tämä on Plymouth Radio, meren ympäröimältä Plymouth Islandilta.
Taas kaunis aamu kauniilla saarellamme tässä kamalassa maailmassa.
Lämpötila noin 30 astetta ja ilmankosteus täydellinen.
Ilmassa tuoksuu sokeriruoko.
Täydellinen päivä lähteä merelle nappaamaan se perhanan kala.
Se oli "Mama Told Papa". Mitä äiti sanoi isälle?
No niin, Kali. Anna se perhanan kala.
Duke.
Kelaa se sisään.
Tämä oli tässä.
Vien syötit Lionelille, niin saadaan edes jotain.
Ei tässä syöttejä myydä.
Ehkä se on kiinni tuurista.
Ehkä tuot huonoa onnea, Duke.
Emme ole saaneet mitään vaimosi kuoleman jälkeen.
Justiinsa. Mene isolle laivalle.
No niin, poika.
Nyt ollaan omillamme.
Anna rommikola.
Intialainen nainen Macen satamassa sanoo tuovansa hyvää onnea.
- Argentiinalainen pariskunta sai lapsen. - En tarvitse lasta, Jack.
- Jotain sinä tarvitset. - Juu, ryypyn.
Eikö se ollut jo selvä?
Prosentit eivät kerro mitään. Menneisyys ei määritä tulevaa.
Pitää olla vaistoa, mutta sinulla se on kadoksissa.
Duke kävi puoli tuntia sitten.
Tulisi kuulemma aamuvuoroon.
Tohtori Bob kävi lasillisella. Oli kuullut puukkojutusta.
Hän sanoi, että sinun kannattaisi käydä hänen juttusillaan.
- Ennen vai jälkeen kolmannen tequilan? - Täällä ollaan huolissaan sinusta.
Miekkakalan yökalastuksessa liikkuu raha. Ei tarvitse sietää turisteja.
Lionel maksaa sinijuovamurisijoista ja kampeloista myös.
- Minä kalastan tonnikalaa. - Yhtä tonnikalaa.
Joka on vain päässäsi.
Minä maksan.
Kiva nähdä, John.
- Vissyä minullekin. - Jäitä ja sitruunaa?
Miksipä ei?
No, miten menee?
- Minua ei enää sanota Johniksi. - Kohtalo on oikukas.
En usko sattumaan, Karen.
En minäkään.
Tervetuloa Plymouthiin.
Onko sinulla kämppä täällä? Mennäänkö jonnekin syömään?
Tämä on saaren ainoa paikka.
Haluan puhua kahden.
Minä haluan tietää, miksi olet täällä.
Tulin kertoakseni, että olit oikeassa.
Ja minä väärässä.
Hitto.
Kuulin, että sinulla on vene.
- Onko tämä omasi? - Minun ja pankin. Vuorottelemme.
Täällä olemme varmasti kahden.
Miten löysit minut ja mitä haluat?
- Oletko kuullut Facebookista? - En.
Otin yhteyttä vanhoihin koulukavereihin löytääkseni sinut.
Muistatko Doteyn? Peräänantamattoman.
Hän järjesti luokkakokouksen pari vuotta sitten. Vain sinä ja minä emme menneet.
Sinusta ei tiennyt kukaan.
Kaikki tiesivät Irakista ja mitaleista.
Pikku Greg oli lähtenyt syrjäiselle saarelle kalastusveneellä-
ja saanut kalan.
Hänet kuvattiin kalan kanssa, ja kuvassa oli John Masonin näköinen mies.
Mies vain sanoi nimekseen Baker Dill.
- Oliko kala isokin? - Siis mitä?
Jos kala oikein kuvattiin, se mahtoi olla suuri.
Jäljitin kuvan alkuperän, enkä ollut ihan varma, oletko se sinä,
mutta nimi paljasti.
Dillon Baker oli ainoa, jota kunnioitit Morganissa. Hänhän oli matikanopettaja.
Et vieläkään sanonut, mitä haluat.
- Väärä nimi viittaa pakoiluun. - Odotan, että eräät asiat unohtuvat.
Minua ei haittaa, jos olet lainsuojatun. Se olisi hyväkin.
Sillä kuten sanoin.
Sinä olit oikeassa ja minä väärässä.
Frankin suhteen.
Yhä rikkaampi ja vaikutusvaltaisempi. Yhä kännisempi ja vihaisempi.
- Kämmenet muuttuivat nyrkeiksi. - Ota ero. Vaikka et kai sinä voi.
En minä voi.
Hän on sekaantunut kuubalaiseen rikollisverkostoon Miamissa.
Jos yrittäisin lähteä, hän hautaisi minut jollekin rakennustyömaalleen.
- En tullut pyytämään anteeksiantoa. - Hän on siis väkivaltainen.
Eri tavoin. Keinot ovat yhä hienovaraisempia.
Miten se vaikuttaa poikaani, Karen?
Miten hienovaraisuus vaikuttaa häneen?
Hän piiloutuu.
- Saatana! - Se on minun vikani!
Hän pelkää, kun riitelemme.
- Tänne, saatanan lehmä! - Anteeksi!
Hän pelaa.
Hän voi viettää tuntikausia tietokoneen edessä.
Koulussa hän on oikein hyvä, mutta vaikuttaa masentuneelta.
Otin sen perkeleen hoteisiini. Älä pakota menemään sinne.
John.
Tulin Patrickin vuoksi.
Elämäni on yhtä helvettiä.
Tehdään tämä bisnespohjalta.
Sinä tarvitset rahaa, meidän on päästävä irti.
Mieheni tulee tänne ylihuomenna.
Sanoin, että vuokraan veneen tonnikalan kalastukseen.
Vie hänet merelle, anna juoda itsensä känniin-
ja heitä sitten haiden ruuaksi.
Vastalahjaksi saat 10 miljoonaa. Käteisenä.
Pitää kalastaa, kun kuu on taivaalla. Ala painua.
- 10 miljoonaa, John. - Pois veneestäni nyt.
Asun American Hotelissa.
Herra Dill. Herra Baker Dill.
Olisi vähän asiaa.
Hra Dill! Haluan vain-
jutella kanssanne hetkisen.
Rouva. Tunnetteko tuon veneen kapteenin?
Hei, Constance.
- Mitä sinä täällä? - Etsin perhanan kattiani.
Etutaskussa.
- Pääsenkö sisään? - Jos pyyhit kenkäsi.
Kiitos.
- Sinua onnisti yöllä. - Näinpä.
Kolme yli 20 kilon miekkakalaa, 800 dollaria.
Leikkasin poskilihat aamiaiseksi. Maistuuko?
- Hän näyttää kuulemma mallilta. - Kuka?
Consuelan mukaan hänen miehensä on täällä tonnikalajahdissa.
Eikö täällä kukaan tee mitään palkkansa eteen?
- Siksikö hän tuli tapaamaan sinua? - Jep.
- Vietkö hänet ulos? - En.
- Minne sinä menet? - Suihkuun.
Olet niin helvetin itsekäs lehmä!
Isä. Sinun pitää auttaa minua.
Uskallapa vain! Ei minkäänlaista kiitollisuutta!
Patrick?
Sinäkö se olet?
Frank, hyvä luoja!
Tulin päivää aiemmin, kulta.
Eihän tänään ollut lentoja.
Vuokrasin Learjetin. Oli pakko saada sinut.
Pannaanpa vauhtia masiinaan.
Vuokrasin tämän takia suihkukoneen, joten riisupa kylpytakki.
Käänny.
Ihan hitaasti.
No niin.
Mikä tämä on?
- Pelkkä naarmu vain. - Vai sillä tavalla. Pikku naarmu?
Oletko leikkinyt kissan kanssa?
En tiedä.
Vai et sinä tiedä.
Selvä.
- Siinä paha missä mainitaan. - Tulin maksamaan velkani, Lois.
Minusta hän ei ollut kovin hääppöinen.
Sipsutteli hattuineen ja aurinkolaseineen kuin olisi kamalakin helle.
Olen velkaa 20 painoa, koukkuja ja tuhat metriä siimaa. 25 dollaria.
Ja hänen miehensä, siinä vasta.
Tuli yksityiskoneessa, joka oli kuin koristeltu kakku.
Consuela sanoi, että hän tahtoi yllättää. Carlos sai 150 dollaria samppanjaan.
Otan tusinan seiskoja ja muutaman vieheen myös.
Lähdetkö taas miekkakalojen perään?
Pitäähän sitä laskut maksaa, kun Duke on poissa.
Vanha Duke parka. Tekee päivävuoroa telakalla.
- Vanha Duke parka. - Ei huono tuurisi hänen vaimonsa vika ole.
Ei olekaan. Vaan sinun koukkujesi. Kaksi setripuista uistinta.
- Tonnikalaa varten? - Tietenkin.
Miekkakalaa öisin ja tonnikalaa päivisin. Milloin nukut?
- Ostettuani veneen pankilta. - Yhdeksän dollaria.
Sitten purjehdin jonnekin, missä ei nuuskita toisten asioita.
Mitä nimeä siellä käytät?
Consuela sanoi, että joku äijä oli hakannut naista vyöllä ja nyrkein.
Puolitoista tuntia.
Nainen ei inahtanutkaan.
Miami on omituinen paikka.
Jep.
Ai niin, joku laiha tyyppi Fontainesta etsi sinua.
Jätti käyntikorttinsa.
Kapteeni. Vaimoni sanoi, että heittäydyit hankalaksi.
Kuten vaimollesi eilen kerroin, minulla ei ole tällä hetkellä perämiestä.
Lain mukaan en saa kuljettaa turisteja yksin.
Lain? Olen Miamista lähtöni jälkeen selvinnyt laeista korkeintaan kympillä.
- Ei ole varaa menettää lupaa. - Älä ole nöösi.
Voitin Bermudan tonnikalakisan neljä vuotta perättäin.
24, 32, 33 ja 25 kiloa.
- Valmiutesi eivät vaikuta sääntöihin. - Valmiuteni.
Mies puhuu kuin mikäkin professori.
Kaunis vaimoni on järjestänyt tämän matkan.
Hän etsi netistä illat pitkät täydellistä venettä,
jotta minä saisin täydellisen kalareissun.
Minulle on yksi lysti, mikä vene se on.
Voin lentää toiselle saarelle.
Mutta aikaa on vain kaksi päivää.
Nähdään seitsemältä. Sinä, minä ja tonnikalan perhana.
Ei ole riskin arvoista, sanoin jo. En suostu.
Mieti asiaa, hra Dill.
Ei hätää, kulta. Kaikilla on hintansa.
Olen täällä aamulla seitsemältä. Ole sinäkin.
Hra Dill!
Hittolainen. Hra Dill!
Tässä on jotain mätää.
Ajoituksessani tuntuu olevan 20 sekunnin viive.
Toista yötä perättäin. Toiko kuu onnea?
- Sanoisin 50 kiloa. - Ovatko ne purjekaloja?
800 dollaria?
Kun toit eilen miekkakalaa,
ajattelin Baker Dillin tulleen vihdoin järkiinsä.
Mutta Lois kertoi sinun ostaneen setriuistimia.
Vaikka tienaat hyvät rahat yövuorossa,
haikailet vieläkin sen kalan perään.
- Kai tiedät, että se on vain päässäsi? - Siksi se pitää saada sieltä pois.
Ai niin, täällä kävi joku laiha kaveri Fontainesta eilen.
Tuli heti sinun lähdettyäsi.
Mitä sinä täällä, kisumirri?
Vien sinut kotiin ja saan löytöpalkkion.
- Onpas sinulla tänään kiire. - Pitää päästä merelle ennen kymmentä.
Kerro totuus, Dill. Sinä tunnet naisen entuudestaan.
- Hänet pitäisi pelastaa. - Niinkö?
Mies vetää kännit ja hakkaa häntä.
Sinä et kohtele minua huonosti. Me vain tuemme toisiamme hieman.
Annan sinulle rahaa, kun kala ei syö. Ja sinä löydät kissani, kun se syö.
Tuot kissan Constancelle.
Okei, Dill. Jos saisit valita sen naisen ja päässäsi olevan tonnikalan välillä.
Kumman ottaisit?
Taas kaunis päivä Plymouth Islandilla.
Tonnikalat ja miekkakalat odottavat noutajaansa. Taivas on sininen.
Mutta jos teillä on vene, kuten teillä tietysti onkin,
on hyvä tietää, että tulossa voi olla myrsky.
Dill, se rikas äijä istuu veneessäsi-
sidottuna tuoliin ja siemaillen samppanjaa.
- Irrota turvavyöt. - Hän nosti pankista 10 000.
Ja sinäkö haluat osingoille?
Consuela kuuli hänen sanovan vaimolleen, että hän antaisi sinulle koko summan-
todistaakseen, että hän saa pikku nilkit ojennukseen.
Entä sitten?
Minä tarvitsen rahat. Sinä myös. Viedään mies kalastamaan.
Minulle 2 000, sinulle 8 000. Serenity kaipaa huoltoa.
- Lapsenlapseni opinnot pitää maksaa. - Miksi ottaisin sinut mukaan, Duke?
- Tuot huonoa onnea. - Ei. Constance kertoi oikean syyn.
Sääli on pahempaa kuin nyrkki naamaan.
En minä anele, Baker Dill. Sanon vain, kuinka asia on.
Tällaiseen tilaisuuteen on tartuttava.
Hyvä on.
Mutta pysy lähelläni, Duke.
Pidä minut poissa kiusauksesta.
- Mistä kiusauksesta? - Ei sinun tarvitse tietää.
- Menen veneelle. - Tulen kohta.
John. Mieheni tarjoaa sinulle 10 000 dollaria.
Tämä on Plymouth, joten tiedän jo.
- Aiotko suostua? - Jep.
Vien hänet merelle, mutta siinä kaikki.
Perämieheni Duke tulee mukaan.
Kalastetaan auringonlaskuun, sitten tullaan takaisin.
Kaikki kolme.
Sitten menemme kotiin, ja Patrick kuulee oven avautuvan.
Ja kaikki jatkuu.
Me kolme...
Tiedän, että ajattelet häntä koko ajan.
Puhut hänelle. Jostain tietystä vonkaleesta.
Hän kuulee sinut tietokoneen kautta.
Kapteeni!
Mies toi mukanaan viinaksia. Eihän se ole sallittua.
Antaa olla. Säännöt ovat muuttuneet.
Se on totta.
Hän kuulee joka sanasi.
Te olette yhteydessä.
John.
- Katso, Dill. - Näin sen jo aiemmin.
- Kierteli sataman yllä. - Fregattilintu?
- Ne eivät lennä maan yllä. - Niin, se on outoa.
Kuin se olisi tullut hakemaan minua.
Fregattilinnut eivät lennä maan yllä. Olet erehtynyt.
Jotain outoa on tekeillä.
Kuinka voit asua paikassa, jossa on vain yksi baari?
"Köysi" ei ole hassumpi.
Ennen sen nimi oli Toivo ja Ankkuri.
Vanhan Jackin mielestä Plymouthissa ei ole paljon toivoa,
joten hän vaihtoi toivon köyteen. Köyttä meillä piisaa.
- Hirttäytymiseen asti. Vai mitä, Dill? - Näin on.
Heitetäänkö syöttiä veteen? Annetaan niille murkinaa.
Miten täällä saa mimmejä?
- Onko vinkkejä? - Eipä juuri.
Vai niin. Entä sinulla, Dill?
Saari on aika pieni.
Hotellin kaveri sanoi, että köyhässä kaupunginosassa-
saa pikkutytöiltä persettä kympillä.
Onko näin?
Tiedätkö siitä mitään?
En tiedä sellaisesta mitään.
No, minä menen illalla sinne saamaan kympin persettä.
Sinulla ei taida olla lapsia, Zariakas?
Ei.
Vaimolla on poika aiemmasta erehdyksestä.
Ihan outo tapaus.
Avaa ovi! Avaa, Patrick, haluan vain puhua.
Minä oikeasti yritän.
"Hei, mennään pelaamaan futista."
Hän vain tuijottaa ruutua,
vähän kuin tuijottaisi päivät pitkät verhoilla peitettyä ikkunaa.
Tule puhumaan niin kuin mies.
Matikanopettajan mukaan hän on nero.
Nero, joka ei osaa edes ruuvata soittokelloa pyörän ohjaustankoon.
Helvetti sentään! Avaa, paskiainen.
Yksi päivä heitin hänet tuolista nähdäkseni, mitä hän tekee.
Olin odottanut pornoa, ninjoja, autovarkauksia.
Arvatkaa, mitä se ääliö tekee?
Kalastaa.
Hän on rakentanut oman maailman.
Kaverista, joka kalastaa veneestään.
Kysyin, miten hän voi puuhata samaa päivät pitkät.
Ellen kalastaisi joka päivä...
Ellen kalastaisi joka päivä, miettisin keinoa tappaa sinut.
Niin se jätkä sanoi.
Yksi perkele. Jonain päivänä panen hänet multiin.
Miksi hän haluaa tappaa sinut, Zariakas?
Vitustako minä tiedän.
Mitä se sinulle kuuluu?
Voisit kertoa, millä kadulla ne pienet satamaperseet kulkevat.
Hotellikaverin mukaan paikan ainoa poliisi on matkalla,
joten voin tehdä mitä huvittaa.
Niin, Plymouth on vailla lain suojaa nyt.
Anna vapa tänne!
Siellä se on.
- Ei, hai se vain on. - Ja paskat. Anna tänne.
Ei, annan sille löysää.
- Se on hai. Halusit tonnikalaa. - Vapa tänne.
Tuo ämpäri, Duke.
- Mikä se on? - Noin 200 kilon valkohai.
- Kyllä sillä alkuun pääsee. - Pane siihen vain.
Kytke kela myös.
Auttakaa! Herran tähden.
Hei, kulta. Näetkö, mitä isi sai? Ison hain!
Huomenna tuon ison tonnikalan.
Muuten alkaa päitä putoilla.
Anna isille suukko.
- Menettekö taas huomenna? - Pojat löysivät vain haita.
Huomenna näytän heille, kuinka napataan tonnikala.
- Koulupäivä huomenna, kapteeni Tylsä. - Sinä päätät.
Niin päätänkin. Pitää pestä kädet. Maksa hänelle.
Katso, kuinka silmät pullistuvat päästä.
No. Huomenna sitten.
- Vielä 10 000, niin tehdään sama huomenna. - John.
- Kalastamme ja tulemme takaisin. - Olen kestänyt tätä 10 vuotta.
Sinulla on rahaa, Karen. Matkusta vaikka Eurooppaan.
- Mutta pidä tuo elukka kaukana pojastani. - Hän olisi koko ajan perässämme.
Olen yltä päältä veressä!
John.
10 miljoonaa likaista rahaa, kokonaan sinun.
Haluatko kuulla totuuden? Tämä oli poikasi idea.
Olet hänen isänsä, auta häntä.
Hän haluaa oikeutta.
Mennään hotellille ottamaan koktailit.
Varhain pehkuihin, pojat. Koulupäivä. T-O-N-N-I-K-A-L-A.
Kerro siitä kiusauksesta.
Minä tunnen sinut, Dill.
Kuinka katsoit miestä, kuinka katsoit naista.
Tunnet sen naisen.
Ja on siinä muutakin.
Mitä tapahtui?
Menin sotaan, ja pääni hajosi.
Kun palasin, mies oli kuvioissa.
Vaikka en minä koskaan oikeasti palannut.
Mistä lapsesta hän puhui?
Kun palkkasin sinut, sanoin, etten halua puhua menneisyydestä.
En puhu menneistä, se tapahtui tänään.
Olen ollut kanssasi veneessä niin kauan, että kuulen ajatuksesi.
Onko lapsi aiemmasta erehdyksestä sinun?
Paljonko nainen tarjoaa miehen tappamisesta?
Kuka puhuu hulluja?
Vaikka paskiainen ansaitsee sen, ja vaikkei komisario Gonzales tee mitään,
on olemassa oikea ja väärä, taivas ja helvetti.
Tienasit tänään kaksi tonnia. Pane ne hyvään jemmaan.
- Entä huominen? - Mitä siitä?
Myrsky on laantunut aamuksi.
Kerro huomisesta. Lähdenkö mukaan vai menetkö yksin?
- Nukun yön yli. - Tuskin nukut.
Jumala on olemassa, Dill.
Ja sinä olet hyvä mies.
Nappaa päässäsi oleva kala, se on oikein.
Mutta älä tapa sitä miestä.
Kuulitko? Istu alas!
Isä!
Voi pientä kissa rukkaani.
- Mitä sinä täällä? - Hän on satamakortteleissa.
John. Olet ollut mielessäni kaikki nämä vuodet.
Kuule.
Laitoit sormeeni sormuksen, kun olin 16. Muistatko?
Parkkipaikalla. Minulla on se vielä.
Se sama. Messinkinen.
Otit sen isäsi veneen kaasuhellasta.
Ei, olet löytänyt tämän jostain.
Ei.
Sanoit: "Tällä typerällä sormuksella kihlaan sinut, kulta."
Muistan sanasta sanaan. Sitten nauroit.
Minä pidin sen.
Pidän sitä ollessani yksin.
Muistatko illan, kun menimme sillalle?
Sinä kalastit.
Ankeriaita ja makrilleja.
Silloin sanoit minulle,
että olen vihdoin tarpeeksi vanha.
Se oli ensimmäinen kertani.
Koskaan.
Jos voisimme palata sille sillalle ja siihen iltaan,
tekisitkö sen uudelleen?
Ei siis olisi sotaa ja muuta? Ei ruumiinriekaleita hiekassa?
- Käsivarteni, kädet... - John.
Rakastin sinua vielä lähtösi jälkeen.
Kuule. Ennen kuin tämä karkaa käsistä, sovitaan näin:
Vien hänet huomenna merelle. Hän juo ja kaatuu laidan yli.
Hait saavat ruokaa ja minä kymmenen milliä käteistä.
Sitten minä menen jonnekin, ja sinä tulet sinne poikani kanssa.
Sitten katsotaan, kuinka käy.
Mutta älä tule puhumaan rakkaudesta. Teen sen Patrickin vuoksi.
- Meidän juttumme ei kuulu tähän. - Hyvä on.
Ihmiset eivät muutu.
Siinä tapauksessa olen vieläkin se tyttö sillalla.
Olemme molemmat vaurioituneita. Vahingoittuneita.
Eri paikoista.
Sillä lailla.
Minä löin hänet. Minä voitin.
Katso, ettei hän tule ennen puolta päivää.
Lähdemme laskuveden aikaan, ja teen sen nousuveden tultua.
Virta vie mennessään haiden jättämät rippeet.
Äiti sanoi, että kuulet puheeni.
Miten se on mahdollista? Kuulostaa hullulta.
Hänestä ei koskaan tiedä. Mahdollisuuksia on vaikka mihin.
Mutta kaikki valuu kuin vesi hanhen selästä.
Tehdään se huomenna, sinä ja minä.
Sitten voit ehkä avata verhot ja mennä ulos.
Hra Dill. On aika ikävä seistä ulkona.
Voimmeko mennä sisään?
Olen Reid Miller Fontainelta.
Vene-ja kalastustarvikevalmistaja.
Olen tekninen edustaja ja myyntivastaava Plymouthin alueella.
- Saanko tulla sisään juttelemaan? - Kello on puoli kolme yöllä.
Olet enimmäkseen merellä, enkä ole onnistunut yhyttämään.
Ajattelin käyttää tilaisuutta, kun myrsky pitää maissa.
Tämä voi muuttaa elämäsi ja tuoda kaiken, mitä olet aina toivonut.
Kuulostaa hyvältä, Reid, mutta huomenna on tärkeä päivä.
Niin on. Tiedän kaiken tärkeästä päivästä.
Kannattaisi kuunnella asiani.
Istu.
Saako olla jotain?
- Isommat kädet. - Siis mitä?
Isommat kädet.
Kalastajia tavatessani toivon aina isompia käsiä.
Minä kuuntelen. Mitä oikein haluat?
Hra Dill, tässä laukussa...
- Älä sano myyväsi kalastusvälineitä. - Kyllä myyn.
- Puoli kolmelta yöllä? - Olet usein merellä.
Myrsky on ainoa tilaisuuteni.
- Arvostan kyllä itsepäisiä kaloja. - Ja minä arvostan sinua.
No, tehdään näin, pieni mies.
Kaadan pienen ryypyn, jotta et vilustu.
Sitten painut kuuseen, sinne mistä tulitkin.
- Minulla on varhainen herätys. - Lähdet merelle vasta keskipäivällä.
Silloin on laskuvesi. Lähdet aina laskuveden aikaan.
- Tiedät minusta paljon. - Niin tiedän.
Melkein kaiken.
Juo.
Mitä laukussa on?
Tässä, herra Dill,
on Fontainen upouusi kalapaikannin.
- Kalapaikannin? - Se hyödyntää kaikuluotaustekniikkaa...
Tiedän, mikä se on. Näytä sitä käyntikorttiasi.
Onko tämä vitsi? Onko tämä baarin kaverien pilaa?
Antaisimme sinun testata Fontainen kalapaikanninta viikon ilmaiseksi.
Ehkä voit kokeilla sitä huomenna.
Miksi juuri huomenna?
Voin sanoa vain, että työskentelen Fontainelle,
ja haluan kovasti, että nappaat sen kalan.
Ja pyydän sinua kokeilemaan sitä.
Ota se mukaan ja testaa.
Voin taata, että se toimii.
Minä olen säännöt.
Mitä?
Sellaiset ovat säännöt.
Sanoit tietäväsi jotain huomisesta.
Mitä sinä tiedät?
Herra Dill. Nappaa vain se kala.
Älä tapa sitä miestä.
- Mitä? - Minun ei pitäisi juoda.
En voi sanoa enempää, pitää mennä.
Kuka helvetti oikein olet?
Kerro, mitä tiedät huomisesta, tai et saa nähdä sitä.
Jos on pakko tappaa, niin siitä vain.
Tämä on vain minun osani pelissä.
Missä helvetin pelissä?
Tässä pelissä.
Etkö ymmärrä? Joku on keksinyt tämän kaiken.
Ihan kaiken.
Plymouth Island on peli.
Plymouth Islandilla on paljon eri tasoja.
Ota kissa kiinni, laske kilohailit.
Palkintona puita, fregattilintuja, kalatutkia ja rommipulloja.
Joku on luonut maailman tietokoneella voidakseen pelata pelejä.
Mutta lempipeli on aina ollut tonnikalan nappaaminen.
Majakka. Valoa, pimeää, yksi, nolla.
Perusprosessi.
Ja sääntönä on, että pitää napata tietty kala.
Se sääntö on pakkomielteesi. Ja pakkomielteesi on sääntö pelissä.
Mutta nyt tarkoitus ei näytäkään enää olevan kala.
Uudessa pelissä sinun on tapettava mies.
En tiedä, kuka helvetti olet. Sinun on aika lähteä.
Kuka helvetti olen? Olen säännöt.
Ja sääntöjen mukaan kukaan ei voi kuolla Plymouth Islandilla.
Sen ei ole tarkoitus olla sellainen peli.
Ohjelmiston edustajana-
minun suuri kysymykseni onkin...
Miksi pelin luoja on muuttanut sääntöjä?
Ellette asu kiven alla,
ovat koneoppiminen ja neuroniverkot tuskin mitään uutisia.
Meissä on monimutkainen tietosolmukohtien järjestelmä,
josta tietoisuutemme syntyy.
Huomenta. Plymouth Radio kuuluu Plymouth Islandilla ja merellä.
Myrsky kulki ohi. Mistä ihmeestä se tuli?
Voisin kertoa, mitä kello on, mutta ette te siitä piittaa.
Tämä on Plymouth...
No niin, Patrick.
Tänään minä tapan miehen.
Sitähän sinä haluat?
Muistini on täynnä aukkoja. Onko se sodan vai rommin vika?
En edes muista, kuinka päädyin tänne.
Mutta sinut minä muistan.
Olit kolme. Olimme kalastamassa.
Emme saaneet yhtään mitään.
Muistan, kuinka suutuin.
Ehkä teit minusta siksi tällaisen.
Kalan perään kajahtaneen.
Viime aikoina on ollut muistivälähdyksiä.
Näen niissä itseni-
makaamassa kuolleensa hiekalla.
Hra Dill?
Muistatko minut?
Samson. Constancen poika.
Äiti sanoi, että sinulla on töitä minulle.
Otin loparit huoltamolta Miamissa ja tulin tänne.
Onko kaikki hyvin?
Sanoit aina, että olen hyvä merimies.
Ei.
Sanoin, että tuotat onnea. Maskotti.
- Sinun kanssasi voisin saada sen. - Pedon.
Pyysin peliä tuomaan sinut tänne, ja siinä sinä nyt olet.
Et näytä voivan hyvin.
- Oli vähän omituinen ilta. - Baarissako?
Tuliko otettua muutama?
Toin vähän syöttejä Boca Ratonista.
En tarvitse apua tänään, Samson. Hän muutti pelisääntöjä.
Minä teen, mitä hän pyytää. Siinä se.
Mutta hra Dill...
Täydellinen päivä lähteä merelle.
Laskuvesi alkaa 12.25 ja nousuvesi 21.00.
Upea päivä Plymouthissa. Menkää nappaamaan se perhanan kala.
Vaihdu nyt jo saatana.
No niin.
Baker Dill. Tule sisään, nyt on kuumaa tavaraa.
- Mitä tavaraa? - Se on yllätys.
Viimeistä huutoa. Kiemurteleva tonnikalasyötti.
Kuuma juttu Newfoundlandin apajilla. Nappaa joka kerta.
Väsyin pettyneisiin ilmeisiin, joten puhuin Fontainen edustajan kanssa.
- Sen laihan kaverin? - Tiedän, että sinulla on rankkaa.
- Saat ne ilmaiseksi. - Aika outo heppu.
Hän antoi ilmaisnäytteitä.
Hän... tiesi minusta kaikenlaista.
- Kuka? - Kuinka selität sen?
Siis minkä?
Täällähän aina sanotaan, että kaikki tietävät kaikesta kaiken.
Eikö olisi hassua, jos olisikin niin, ettei kukaan tiedä yhtään mitään?
Kuten missä me tarkalleen olemme.
Missä päin maailmaa olemme, Lois?
Mukavaa päivänjatkoa. Tee niin kuin oikein on.
Mitähän se mahtaa olla?
Nappaa se kala, Dill.
Fontainen vene-ja kalastustarvike.
Soitan koskien Reid Milleriä, teidän edustajaanne.
Hän halusi myydä kaikuluotaimen yöllä. Hän on teillä töissä, onko hän todellinen?
On. Kuinka niin?
Fontainen vene-ja kalastustarvike. Oletteko tekin todellinen yhtiö?
- Kyllä vain. - Hyvä niin.
- Jättäisin viestin herra Reidille. - Mikä nimenne on?
- Hän tietää kyllä minut. - Meillä on sääntömme...
- Viesti on "kiitos." - Ilman nimeä en voi...
Terve, Dill. Myrsky meni sopivasti ohi.
- Kaljat ovat jäissä. - Niitä ei tänään tarvita, Jack.
- Vain pullo rommia. - Onko sinulla asiakas tänään?
Eikö viina ole kielletty veneessäsi?
Säännöt ovat muuttuneet.
Se vonkale kannattaa varmaan napata yksin. Turistit ovat vain tiellä.
- Miksi noin sanot, Jack? - Miten niin?
- Tiedätkö edes? - Mitä?
Miksi sanot mitäkin. Tiedätkö edes, mistä tässä on kyse?
Ei, minähän tässä vain alan seota.
Täytyy mennä tohtori Bobin pakeille. Saari tekee minut hulluksi.
Niinhän se helposti tekee.
Montako vuotta olen asunut täällä?
Mitä?
Kauanko olen ollut Plymouth Islandilla?
Välillä tuntuu, että olemme kaikki olleet täällä aina.
Niin.
Haen sen rommipullon.
Tuntuu, että tänään on se päivä.
Tänäänhän se.
- Ei, tule takaisin! - Anteeksi, Frank!
- Tänne, saatanan lehmä! - Anteeksi!
Pää kiinni, saatana.
Panen sinut multiin.
Äiti!
Ei, Duke. Tänään menen yksin.
Näinhän se on.
Lähdet yksin, koska Zariakas ei tule.
Frank?
- Järjestin niin, ettei hän tule. - Miten?
Mitä tapahtui?
Kylkiluu murtui, on vähän hutera olo.
Maksoin säilyketehtaan työläisille 2 000, jotta he murtavat Zakariaksen käden.
Mitä sinä sanoit?
Niitä oli kuusi yhtä vastaan.
- Siis mitä? - Pelastaakseni sinut, en häntä.
Ei. Ei, Duke.
Ei saatana.
En taida urheilla vähään aikaan.
Minun piti suojella sinua kiusaukselta. Nyt se on tehty.
Olet sekaisin, Dill.
Mene tohtori Bobin luo.
Painu helvettiin veneestäni.
- Kannattaisi puhua jonkun kanssa. - Pois veneestäni!
Nyt riittää!
Jack?
Jack!
- Pullo rommia. - Johan sinä sait.
Join sen jo. Anna toinen.
Se on vanhan Wesin paikka.
Aivan, Jack. Tämähän se.
Mitä on tapahtunut? Et koskaan juo ennen vesille lähtöä.
- En minä lähde. - Mikset?
Söisitkö jotain? On kinkkua ja munia.
No niin, Dill. Me kaikki näemme tilanteen näin.
Kolme päivää sitten uhkailit turisteja. Karjuit Dukelle.
Joe sanoo nähneensä sinut juoksemassa alasti aamuisin.
Illalla kaikki näkivät sinun höpisevän veneessä itseksesi.
Soitan tohtori Bobille, sanot mitä sanot. Ja hillitse juomista.
Olet osa sitä, etkä edes tiedä sitä.
Koko saari on osa sitä.
Mutta kukaan ei tiedä.
Pitikö soittaa tohtori Bobille?
Mene soittamaan.
Tässä viesti Baker Dillille ystäviltä Plymouth Islandilla:
"Tule takaisin, sinulla on kala napattavana."
- Olen tosi vihainen. - He saivat ansionsa mukaan.
Halusin isin nappaavan minulle ison kalan tänään.
Olen suunnitellut tätä niin kauan. Kaiket illat netissä.
- Niinpä. - Ikävää, ettei unelma toteudu.
Niin, kulta, mutta...
Olen aika pahassa kunnossa.
Hyvä on.
Leiki, että kaulani on vapa.
- Käteni on murtunut. - Yritä saada ote.
- Ei se käy, käsi on murtunut. - Yritä.
Kyllä, isi, tuo tuntuu. Oletpa vahva.
En pysty estämään sinua. Kukaan ei pysty.
Jos haluat lähteä vesille, tulen mukaan auttamaan.
- Tuletko? - Tulen.
Mistä tiesit, että olen täällä?
Älä viitsi. Plymouthissa kaikki tietävät kaiken.
Just. Paitsi sen, mitä on tekeillä.
Jos yhtään lohduttaa, en minäkään tiedä paljoa.
Tiedän vain suurin piirtein, mitä pitäisi tapahtua.
Jos yhtään lohduttaa, soitin konttoriisi.
Sanoivat, että olet todellinen henkilö.
Ystävällistä heiltä.
Kysyitkö, mitä "todellinen" tarkoittaa?
Kolikot eivät riittäneet.
- Mikä naurattaa? - Mikä ei naurata?
Kuten teoriasi olemassaolostani.
Se on kiinnostava ja älyllisesti haastava.
Olen yhtä mieltä siitä, että olen ollut täällä liian kauan.
Olen kokenut niin kamalia, että alan seota.
Et sinä hullu ole.
- Enkö? - Et.
Jos minut on keksitty, mistä tiedän, kuka olen?
Et tiedäkään.
Et tiedä.
"Me olemme tomua, josta unet tehdään."
Lyhyesti sanottuna kukaan ei tiedä.
Paitsi se, joka meidät on luonut. Ja kuka hän on?
Sinä tiedät, eikö niin?
- Tiedän mitä? - Kuka luoja on.
Jos tämä on peli...
Niin kyllä minä tiedän.
Kaikki on pelkkää arvausta. Murtuvat aallot ovat arvauksia.
Kuka se on?
Eräs poika.
Hän istuu pimeässä huoneessa.
Toisaalla talossa kuuluu, kuinka mies lyö hänen äitiään.
Hän istuu näytön edessä ja toivoo saavansa isänsä takaisin,
jotta tämä tappaisi miehen. Näin se on.
Se on siis pelin uusi henki?
Uusi pakkomielteesi.
Niin.
Todellinen tai ei, ihan sama.
Hän haluaa minun tekevän sen, ja minähän teen.
Se on oikeutta, tai jotain sellaista. Minä teen sen.
Jos uudet säännöt ovat sellaiset, minun pitää auttaa sinua.
Hitot siitä luotaimesta.
Consuela kertoi Loisille, joka kertoi minulle,
että kaikista esteistä huolimatta-
Karen ylipuhui Zariakasin tulemaan veneelle kello 12.
Jos se on pelin henki, sinulla on kiire.
Vauhtia masiinaan.
Minä olen säännöt.
Näytän, kuinka se tehdään, poika. Oliko Irak myös vain peli?
Räiskintäpeli. Olin hyvä siinä.
Todella hyvä. Minulle oli käyttöä.
Sanovat sitä oikeudeksi. Nyt mennään.
Annoin lääkettä ja sidoin käden. Hän joi rommia ja oksensi.
Tämä on kohtalo, John. Hän ei jaksa panna vastaan.
Ihan rauhassa. Minä hoidan tämän. Onko hänellä ase?
Ei. Tai on, mutta piilotin sen. Tämä on kohtalo.
Miten menee, pomo?
Mitä?
Haluatko kylmää juotavaa?
Vuorovesi kääntyy pian. Meidän on lähdettävä nyt.
- Hän on pahassa kunnossa. - Vesille vain. Hän haluaa kalastaa.
- Haluathan sinä? - Minä näytän kapteeni Tylsälle.
Sillä lailla. Menoksi. Yksi, kaksi, kolme.
Helvetti sentään.
Kyllä se siitä. Varovasti vain.
Istu valtaistuimelle.
Juota rommia. Niin paljon kuin sielu sietää.
Tässä on, isi.
Sinä teit sen, isi. Hyvä.
Sinä teit sen.
Oi, tämän paratiisin luoja.
Ymmärrä, että hän on hyvä sielu,
jonka mielen kiusaus tärveli.
Tänne, lehmä. Täältä pesee lisää!
Rva Zariakas, laita miehellesi kalastusliivit.
Nosta kättä.
Pääsetkö suorempaan?
Kun kala nappaa, laita vapa terveeseen käteeni, kapteeni Tylsä.
Kuten haluat.
- Katso, että hän antaa sen. - Kyllä.
Kyllä mitä?
Kyllä, isi.
Kuulitko, kapteeni Tylsä?
- Hän tykkää sanoa minua isiksi. - Kuulinhan minä.
Entä poikasi?
- Mitä? - Se omituinen tapaus, Patrick.
- Sanooko hän sinua isiksi? - John. Älä kiihdy.
Millä nimellä häntä kutsuit?
Vedessä on verta, hait tulevat pian.
- Tonnikalaahan me halusimme. - Kyllä vain.
- Tehdään se, kun hetki on oikea. - Tehdään mitä?
Katso, mitä minulle teit!
- Älä kasvoihin! - Oletko nyt tyytyväinen?
Nyt napataan se kuuluisa kala.
Hra Dill. Ajattelin, että rommi puhui, kun sanoit, ettet tarvitse minua.
Piilouduin kajuuttaan. Haluan olla avuksi.
- Voi saatana. - Haluan näyttää, että tuotan onnea.
John. Kuka hitto hän on?
Ajattelin vain tuoda tuuria.
- John. - Miksi sanot häntä Johniksi?
Anteeksi, hra Dill. Ajattelin, ettei se haittaa.
- Ei tarvitse maksaa. - Kaikki hyvin, Samson.
Siivoa ohjaushytti. Sitten voit tuoda minulle tupakkaa.
- Selvä, kapteeni. - No niin.
Istu siinä, Zariakas. Rouva, minä näytän vessan.
- Maksa poika hiljaiseksi. - Se ei ole hyvä idea.
Mitä sitten ehdotat?
En voi palata siihen elämään.
- Ei! - Rauhoitu.
Nyt syö! Vapa reelingillä!
Nyt syö.
Tämä on sinun vikasi!
Siinä se on!
Mitä tarkoitat?
Se on Oikeus.
Pää kiinni, saatana. Sano vielä kerran...
- Se on se, Samson. - Onko?
Sanoinhan, että tuotan onnea.
Pidä kurssi.
- Oletko ihan sekaisin? - Vapa tänne.
- Anna. - Nyt minä sinut saan.
Rupeatko yhtäkkiä kalastamaan?
En. Hän saa tehdä sen.
Tällä kertaa minä teen sen.
- Isi, haluatko ottaa vavan? - Haluan.
- Vapa tänne, saatana. - Samson, asiakas haluaa vavan.
Selvä, hra Dill.
Onko sinusta tosiaan tähän?
- Tämä on kunnon peto. - Anna tänne. Vasempaan käteen.
- Vapa tänne. - Siinä on.
Mullan alle, sinä ja perkeleen pentusi.
Panen teidät multiin.
Hemmetti sentään.
Se on niin iso, että sillä on nimi.
Kysymys kuuluu, haluatko sen?
Älä päästä irti, kulta!
Nyt se on sinun.
Ja sinä sen.
Mies yli laidan!
Patrick!
Poliisi pidätti yleisövihjeen avulla Pompano Beachissa Miamissa-
13-vuotiaan Patrick Zariakasin toisen asteen murhasta.
Pojan isäpuoli, rakennusmies Frank Zariakas-
löytyi puukonhaava rinnassaan.
Patrickin äiti Karen Zariakas-
väittää, että hän ja poika saivat kestää kotiväkivaltaa useat vuodet.
Äidin mukaan Patrick toimi itsepuolustukseksi-
ja suojellakseen äitiään väkivallalta. Lindsay Carillo kertoo lisää.
Olen Rosemontin lukion edustalla, jonka rehtori Dillon Baker-
sanoo Patrickin olevan lahjakas IT-oppilas, jolla on rikkinäinen koti,
ja joka on vetäytynyt tietokoneella itse luomaansa maailmaan.
Saimme myös selville, että Patrickin biologinen isä kapteeni John Mason-
kuoli taistelussa vuonna 2006 palvellessaan Irakin Ramadissa.
Hän sai kuolemansa jälkeen urheusmitalin.
No.
Nyt se on tehty.
Puhuin totta, kun sanoin, että rakastan sinua.
Patrick rakastaa sinua myös, ja sinä häntä.
Kohtaat hänet vielä jossain.
Niin, jossain.
Missä?
Poliisin mukaan Patrickille tehdään riskiarvio.
Lieventävien asianhaarojen takia poika saa palata kotiin äitinsä luo.
Tietojemme mukaan hän ei ole vielä puhunut tapahtuneesta kenellekään.
Haloo?
Isä, tässä Patrick. Sinäkö siellä? Kuuluuko?
Kuuluu. Isä tässä.
- Onko kaikki hyvin? Mitä tapahtui? - En tiedä.
En tiedä, mitä tapahtui. En tiedä mitään.
Kukaan ei tiedä mitään.
Tiedän vain sen, että jossain on paikka sinulle ja minulle.
- Minä tein jotain tosi pahaa. - Tiedän, mutta ei se mitään.
Teit oikein. Joskus pahoja asioita tehdään hyvästä syystä.
Isä. Muutan peliä niin, että voin käydä katsomassa sinua välillä.
- Sopiiko? - Olen täällä. Tule käymään.
Tule käymään. Nähdään Serenityssä.
- Mennään minne vain haluat. - Joo, mennään jonnekin.
- Kalastamaan. - Selvä.
Nähdään veneellä.
Muutan peliä hieman.
Meille on paikka jossain.
Suomennos: Sami Siitojoki